Читати книгу - "Бурштиновий Меч 1-6, Ян Фей"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
.
Звичайно, якби у нього був вибір, він би обов'язково викинув Брандо. Власне, Буга не раз подавав йому цей сигнал.
Але врешті-решт він похитав головою.
. .
Він доторкнувся до шраму на обличчі. Група найманців «Сірі вовки» не змогла зробити нічого, що зрадило б честь групи. Хоча багато груп найманців робили це, включаючи деякі відомі великі групи найманців, їхнє минуле не було таким славетним. Але вони з Бугою знали, що їхня група однакова.
.
Двоє чоловіків подивилися один на одного і одночасно подумали про Еке.
Еке все ще в місті? — спитав Макаров.
.
Буга кивнув.
, -
Забудь про це, нехай буде. Це не його вина, рудий чоловік похитав головою і гірко посміхнувся, Шкода, що ми не можемо сказати йому зайвого.
.
Він робить це для вашого ж блага.
.
Він бачив крізь паперові картки, але не знав, що ми вже знаємо. Дрейк плете інтриги проти нас, але цей ідіот не знав, що ми плетемо інтриги проти нього. Макаров зневажливо нахилив голову, Але справжня проблема не в ньому, а в юнакові в групі. Я впевнений, що він не з паперовими картками, але це не змушує мене менше хвилюватися.
.
Це іронічно, ви не розумієте? Гривастий Вовк знущався з самого себе.
.
Так само відчував і Буга.
Але Брандо не розумів, скільки клопоту його прихід завдав цим двом майбутнім лідерам. Їх було близько сімдесяти, які прямували прямо до руїн Срібних ельфів. Було б краще, якби вони могли влаштувати на них засідку, але якщо вони не зможуть, їм доведеться попрацювати кілька днів. Ліквідація бандитів у лісі не була чимось, що можна було зробити за один раз.
.
Однак, їдучи на коні, він думав про іншу справу.
Він думав про стратегічний пост на форумі, але не міг зрозуміти, коли Гривастий вовк Макаров зв'язався з групою найманців під назвою «Сірі вовки». Хіба це не «Блакитна гора»? Це була світло-фіолетова квітка, яка розцвіла в горах півдня. З якою метою використовували цю квітку як емблему групи найманців? Він раптом похитав головою, щоб позбутися цієї недоречної думки, і спалах світла прорізав темне небо і море. Його наче вилили на відро холодної води, і він раптом згадав зв'язок між ім'ям і фразою.
!
Сірі вовки-найманці! Правильно, найманці «Сірі вовки»!
.
Брандо підвів голову і відчув, що ліс навколо нього пофарбований у дивний колір. Це була проста місія з бандитського зачистки, але тепер здавалося, що щось не так.
, 20
За логікою, найманці «Сірих вовків» налічували близько сімдесяти членів. Більше половини з них були залізними, а п'ята частина — срібними. Були ще лісові снайпери. Навіщо такій групі потрібна стратегія, щоб знищити сотню бандитів-ящерів 20-го рівня? Але, мабуть, з цим щось не так.
.
Брандо тільки-но глибоко вдихнув, як почув запитання Амандіни ззаду.
Чому ви домовилися про те, щоб вони там були? Це ненормально. Йому не потрібно було обертатися, щоб уявити собі насуплений погляд Амандіни.
.
Що ти знаєш, дівчинко? Це був голос Реді.
.
Обличчя Бренделя відразу ж перетворилося на нахмурене.
..
.. Якщо всі звикли до стабільного оновлення минулого місяця, цього місяця я зроблю всім сюрприз.
Якщо ви хочете знати, що буде далі, будь ласка, перейдіть до розділу Є більше розділів,
143
Розділ 143
Він обернувся і побачив морозне обличчя сивочолого юнака.
.
Наступне, що потрапило в його поле зору, було з десяток важкої піхоти Джудланда за лісом. Іудландці були одними з найпоширеніших найманців в Ауїні. Здавалося, що мешканці Регіону Безодні були професійними військовими. Насправді ця традиція мала свої витоки. Одинадцять портових міст в регіоні Юдран ворогували один з одним, а часті війни породили професію найманців.
Типовий юдранський найманець носив принаймні тонкі та важкі обладунки, носив на спині спис із полум'яної сталі, а на вершині списа — щит завдовжки з половину людини. На поясі у них висіли довгий меч і сокира. Це були знаряддя праці, якими вони заробляли на життя, і кожен юдранець успадкував це багатство від своїх батьків.
.
Брандо навіть не потрібно було згадувати передісторію гри, оскільки він уже був знайомий з нею.
Що відбувається? Він смикнув за віжки, щоб уповільнити коня, як той просив.
,
Це важка піхота,, прекрасні чорні, схожі на дорогоцінні камені, очі Амандіни приховували слід пильності. Вона обернулася і відповіла: Вони поставили важку піхоту позаду. Очевидно, що нам не довіряють.
.
Брендел глянув у спину і раптом відчув натяк на розуміння. Він посміхнувся: Це нормально, що вони нам не довіряють.
.
Але.
Запитання Амандіни змусило сивочолого юнака невдоволено пирхнути.
?
Брандо глянув на нього і запитав: Тоді чому ви поставили джудранських найманців позаду?
Це не має до вас жодного стосунку. — коротко відповів Реді.
Пане, це так. Вони занадто повільно пересуваються в лісі. Худий юнак смикнув його за рукав і відповів: «Містер Макаров поклав їх сюди, щоб запобігти будь-яким несподіваним ситуаціям». Справа не в тому, що він вам не довіряє.
Я бачу. Два зайці одним пострілом. У порівнянні з вами, ваші товариші не дуже добре володіють словами. У Бренделя був вираз розуміння, але він не забував дражнити її.
?
Вираз обличчя Реді відразу потемнів, і він пішов, не сказавши ні слова, залишивши худого юнака позаду з гіркою посмішкою. Брандо подивився на юнака і запитав: «Як тебе звати?
.
Мене звати Сенфорд.
Сенфорд, звучить не як місцева назва?
Тому що спочатку я був учнем пекаря Бреггса Звичайно, це було до того, як я став найманцем. Юнак подивився на них і запитав: Пане, з вашого акценту, здається, ви теж звідти?
,
Я ні, але вони є. Брандо жестом показав підборіддям у бік Амандіни та римської дами.
Сенфорд сором'язливо посміхнувся, дивлячись на дівчину, що їхала поруч з Брандо. Але Амандіна повернула голову набік і не дивилася на нього. Зрештою, вона була все-таки дворянкою. Незважаючи на те, що вона була пригнічена, зарозумілість еруенських вельмож все ще текла в її жилах. Вона не хотіла спілкуватися з простолюдином. Однак римлянин цього не турбував. Дівчина-купець підморгнула юнакові. Вона була родом з Бучче і її можна було вважати односельчанкою.
Правильно, це можна пояснити.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Бурштиновий Меч 1-6, Ян Фей», після закриття браузера.