Читати книгу - "Коли курява спаде"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Ти — теж вправна людина, але ти, звичайно ж, чоловік, — сказав йому я.
Через певний час він знову сказав до мене:
— Санг'є Дролма — хороша людина.
— Ти теж хороша людина, — сказав я.
Це він натякав на те, що хоче переспати із Санг'є Дролмою. Звичайно ж, він хотів переспати із куховаркою Дролмою, і вона хотіла з ним переспати, оскільки вже давно покинула свого срібляра. Придивившись уважно, я помітив, що Дролма вже не так сумує за ковалем, як спершу тут.
— Я постарів, — сказав мені управитель, — вже не такий спритний на ноги.
Ніби він раніше був спритним на ноги, а не кульгавим.
Я зрозумів, що він має на увазі, й сказав йому:
— Знайди собі помічника.
— Я вже знайшов, — відповів він.
— Нехай вона працює якнайкраще, — сказав я.
Управитель підвищив Санг'є Дролму до свого помічника. Тепер, через двадцять років служби управителем, він по-справжньому набув вигляду управителя. Наприклад, повісив на шию на срібному ланцюжку велику полив'яну табакерку. Коли йому нічого не спадало на думку, він повинен був нюхнути дрібку тютюну. Так само він робив і після того, як віддавав наказ підлеглим. Коли він нюхав тютюн, він починав голосно чхати, а його обличчя яскраво червоніло, і тоді він робився особливо схожим на управителя. Одного разу я сказав йому про це. Коли я говорив, він злегка стукнув тонкою шийкою табакерки по своєму нігтю, а коли я закінчив, він нічого не сказав у відповідь, тільки підніс до ніздрів витрушену на ніготь гірку тютюну й глибоко вдихнув. Зробивши так, він неодмінно повинен був затримати подих і голосно чхнути. А відтак — міг не відповідати на моє запитання.
На північних кордонах за весь ячмінь було здобуто десятиразове відшкодування. Але важливішим було те, що завдяки мені землі родини Мерці розширились. А ще важливішим — те, що я отримав за дружину найчарівнішу жінку в світі, і коли моя теща помре, я стану туси Ронггонг. Однак, звичайно ж, такий шлях теж ризикований, адже всі чоловіки, які раніше хотіли стати туси Ронггонг, помирали.
Проте я не боявся.
І я сказав про це Тхарні.
— "Ги справді не боїшся? — спитала вона.
— Я боюся тільки, що не отримаю тебе, — сказав я.
— Але ж ти вже мене отримав, — відказала вона.
Так, дійсно, якщо притиснути зверху якусь дівчину, покласти свої руки їй на груди і встромити свій інструмент їй у живіт, щоб із неї потекла кров, і таким чином вважати, що ти її отримав, тоді я її отримав. Однак це не буде вся жінка, і тим більше це не буде назавжди. Завдяки Тхарні я зрозумів, що таке все і що таке вічність. Тож я сказав їй:
— Ти вразила моє серце. Завдала йому болю.
— Я б не жила в цьому світі, якби не доводила чоловіків до такого стану, — засміялась вона.
Лиха думка раптом зринула в моїй голові про те, що якби її дійсно не було в цьому світі, мені було б набагато спокійніше.
— Навіть якщо ти помреш, ти житимеш у моєму серці, — сказав я.
Тхарна нахилилась наді мною й сказала:
— Навіщо жити в твоєму серці, дурнику?
Потім вона знову заплакала й сказала:
— Невже недостатньо жити в твоїх очах? Треба ще й жити в твоєму серці?
— Ходімо пройдемося, — сказав я.
Я кохав її, однак володіти нею в мене часто не виходило. І в такому випадку я завжди казав: «Ходімо, походимо». У більшості випадків вона бажала лишитися на самоті. Тоді я міг відірватись від неї й піти подивитись, чим займаються управитель та його помічниця або що робить туси Лха Шопа. Чи подивитись, які ще люди приїхали сюди торгувати. Чи яких іще вивісок додалося на вулицях ринку. Туси Мерці закрив фортецю на південних кордонах і привіз усе зерно до мене сюди. Звідси воно розходилось навсібіч, а цікаві речі звідусіль стікались до мене в руки.
Однак цього разу вона сказала:
— Ходімо пройдемося.
Відтак ми вдвох спустились униз. Гарні жінки завжди так: щойно по обличчю текли сльози, але за мить — обличчя знову усміхнене.
Унизу двоє моїх прислужників уже наготували коней.
Ми сіли на них, а Соднам Г'ялцен та Аїр-молодший поїхали слідом.
— Поглянь на свої дві тіні, — сказала Тхарна. — Подивишся
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Коли курява спаде», після закриття браузера.