Читати книгу - "Українець і Москвин: дві протилежності"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Звідки такий пієтизм у Т. Шевченка до «мертвих» могил?
Бо для нього ВОНИ НЕ Є СМЕРТНИМИ, бо той пієтизм йде з глибоких глибин духовости українського народу; духовости, що при своєму народженні тисячі років тому піднесла на містичні висоти віру в безсмертність «мертвих» предків. Для ґеніяльного речника своєї нації — Тараса Шевченка могили є символом того безсмертя предків (слави), символом незнищимости нації (української). В могилах своїх предків національний інстинкт народу відчуває ДЖЕРЕЛО СВОЄЇ СИЛИ. «Високії ті могили — свідок слави, дідівщини», «козацтва, гетьманства високі могили», «високії ті могили, де лягло спочити козацькеє біле тіло», «ревуть пороги і могили — гори там, де родилася, гарцювала козацькая воля», «серце рвалось, сміялося, виливало мову… за степи та за могили», «співай же їм, мій голубе, про Січ, про могили: яку коли насипано, кого положили, «щоб розкрилися високі могили перед вашими очима», «дивися, дитино: усі ті могили начинено туго — ОЦЕ ВОЛЯ СПИТЬ», «Ех, якби–то знайшли, що там (в могилах) поховали, не плакали б діти, мати не журилась».
Коротко, Тарас Шевченко (себто наш нарід) інтуіцією генія відчував, розумів одну з найбільших істин — містерію ЖИТТЯ мертвих — живих — ненароджених, ЖИТТЯ НАЦІЇ. Містерію, що її щойно тепер починаємо, завдяки Д. Донцову, розуміти. Розуміти таємницю СИЛИ НАЦІЇ. Лише починаємо розуміти глибокий, внутрішній ЗМІСТ культу Нації, культу прадідів — друге по релігії джерело сил, які ведуть націю до перемог і щастя. Ми щойно почуваємо відчувати величезну, незнищиму силу традиції; незнищиму силу національного ДУХА. Пригадаймо, що ми говорили про закони спадковости, про те, що ЧИМ СТАРША духовість (культура), тим вона СИЛЬНІША, незнищиміша. Понад 5000 років передають українські покоління в Генах крови свою національну духовість, якої найголовнішим складником є віра в Бога, віра в безсмертя духів предків, в силу тих духів допомагати нащадкам; віру в безперервність ланцюга мертвих — живих — ненароджених. Коротко — культ Нації.
Наші історичні вороги: москвини, поляки, німці, жиди докладають всіх зусиль, щоб відірвати нас від цього животворчого джерела нашої СИЛИ. До XX ст. не мали успіху. Аж до XX ст. жевріла, хоч і малою іскрою, проте жила традиція нашої національної самостійности. Щойно в XX ст. пощастило ворогові задурманити розум і отруїти душу нашої інтелігенції московським «соціялізмом» і тим відірвати її від джерела їхньої сили — українського національного духа. Та не вдалося ворогові відірвати від нього нашого народу. В березні 1917 року горстка нашої національно сідомої інтелігенції в Києві боялася кликати свій нарід на вулицю для демонстрації української сили. Боялася, що національно несвідомий народ не вийде, і спроба скінчиться жалюгідним соромом. Коли ж на її заклик вийшло на вулицю 100000 «несвідомих» міщан Києва з портретами Т. Шевченка і з жовто–блакитними прапорами (а не з червоними та К. Марксом), то наша спантеличена інтелігенція не могла зрозуміти, звідки взялося в самому лише Києві (тоді дуже змосковщеному) 100000 свідоміших (національно) за неї українців.
Ця наша інтелігенція не розуміє цього і понині. Пояснюють впливом «Кобзаря». Не розуміють вони і донині, що ті 100000 в Києві і 39 мільйонів по всій Україні не від Т. Шевченка «навчилися» (усвідомилися), але якраз навпаки — Т. Шевченко від них. Наші примітиви думають, що слова Т. Шевченка «Спасибі, дідусю, що ти заховав в голові столітній ту славу козачу, я її онукам тепер розказав» стосуються лише до одної його поеми «Гайдамаки». Не розуміють, що ці слова його стосуються до всього його «Кобзаря». Не розуміють, що Т. Шевченко був лише геніяльним речником свого ґеніяльного народу. Не розуміють, що УСТАМИ ТАРАСА ШЕВЧЕНКА ГОВОРИТЬ САМ УКРАЇНСЬКИЙ НАРОД. Не розуміють ДЖЕРЕЛА Шевченкового пієтизму до Високих Могил, не розуміють, ЩО в тих «могилах» поховано. А це «знав» наш нарід ліпше за всіх українських археологів та істориків накупу. І тому–то іскра з тих «могил» вибухнула в 1917 році таким величезним полум’ям, що спалило на вікі вічні всі іранські, норманські та інші старшебратські теорії, разом з їхніми малоросійськими визнавцями. Нація знайшла, ЩО було поховане в тих тисячолітніх «могилах», і устами Д. Донцова сформулювала ту 5000–річню знахідку. Зрозуміла, що ВОСКРЕСАЮТЬ ЛИШЕ ТАМ, ДЕ Є МОГИЛИ. Починаючи від могил трипільців з III тис. до могил упівців з XX ст. включно. Могил таких високих, яких не має жодна інша нація, крім УКРАЇНСЬКОЇ.
XXV
ЧУЖИНЦІ ПРО УКРАЇНУ
Поперед ми наводили голоси чужинців про Московщину і москвинів. Багато з тих чужинців були і в Московщині, і в Україні. Всі вони одноголосно підкреслювали величезну різницю, точніше діяметральну протилежність між москвинами й українцями, і то в усіх царинах життя: побуту, звичаїв, мови, характеру, вдачі, культури, освіти і навіть релігії. Для нас ті свідчення чужинців є важні ще й з другої точки погляду. Ті свідчення дають нам уявлення про те, яку величезно жахливу, несамовито величезну ціну заплатив український народ за те, що його провідна верства зрадила Україну і свідомо чи несвідомо віддала свій народ дикому звірові з Півночі — москвинам на поталу. Була б вона оборонила свій нарід, свою державну незалежність, була б наша Україна тепер найбагатша, найкультурніша, найщасливіша нація в світі. Український творчий дух був би здивував цілий світ казковим поступом України. Доказом цього є вся наша праісторія. Скільки–то народів у далеко ліпших історичних умовах зникли, а наша Україна не лише живе, але й брязканням своїх кайданів наводить жах на москвинів. Зв’язаної по руках і ногах України москвини бояться більше, ніж всіх американських водневих бомб накупу.
Звідки така величезна СИЛА України. Про це говорили ми поперед, а тут наведім кілька свідчень чужинців про Україну й українців, бо ті свідчення кидають яскравий жмут світла на відповідь.
Арабський історик з X ст. А. Масуді, згадуючи про великий нарід в Україні —
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Українець і Москвин: дві протилежності», після закриття браузера.