Читати книгу - "Третя світова: Битва за Україну"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Кучма: Да ось, в сьогоднішній чи коли там була [декілька слів нерозбірливо], шоб мені пройтись показав, шо по Лазаренко чи так [декілька слів нерозбірливо] і по нинішньому, ото шо комуніст там зачитував, так сказать.
Плющ: Ого!
Кучма: Шо по отчьотам 97-го року, по заявам адвокатів, значить, прем’єр тісно, він був його особистим другом там і пішло-поїхало, і переводив гроші на іноземний рахунок. Коли він вирішив стати президентом, тоді…
Плющ: Тоді у Євгенія Кириловича про цю бумагу все от Павла, він же його…
Марчук: Ну, да. Саме з 91-го я його [декілька слів нерозбірливо] поганенько знав.
[Декілька фраз голосно кричать всі разом, сміються.]
Плющ: Ну, раз уже, так я розкажу [голосно сміються]. Я дружив, але пам’ятаєте, як він прем’єром став, я вас у суботу шукаю.
Кучма: Да.
Плющ: Нема Леоніда Даниловича. Де? У Дніпропетровську. Я звоню в Дніпропетровськ: «Де Павло?». Я то приречений, шо його на представника президента у Дніпропетровську, це моє. Було дві кандидатури: Богатир Віктор і він. Ну, це ще ви не були прем’єром, ще був Леонід Маркович.
Марчук: Фокін. Фокін був.
Плющ: Да. І я знаю Богатиря з Москви ще як свого ученіка, шо він м’ягко, він не поганий чоловік, але м’ягкотілий, а треба ж такого, як Павло. А Женя Кулаков — це ж [декілька слів нерозбірливо]. Женя каже: «Це отакий мав працювати» [сміються]. Я тоді сказав слово за Павла. А потом же я шукаю, а ви на «Южмаші».
Кучма: А! Да, да!
Плющ: Я кажу: «Леонід Данилович, ви вже Павла [слово нерозбірливо]». Ви кажете: «Да» [декілька слів нерозбірливо говорить крізь сміх]. Я кажу: «Не треба його брать, ну не ето всьо». Ви кажете: «Скажи йому сам». Тут входить Павло, я кажу: «Павло, так шо, вже [декілька слів нерозбірливо]». «Да, це я вже дав добро». Я кажу: «Павло, не нада тобі це [слово нерозбірливо]». І отака пауза. А ми тоді на другий день поїхали в Запоріжжя і привезли Дем’янова і я вже нічого не міг, уже по [декілька слів нерозбірливо]. Сказать протів Дем’янова, значить, я вродє ето дєло. І тим більше в [слово нерозбірливо] я знаю голову ісполкома, колеги були…
Кучма: [перебиває] Слабенький Дем’янов, да?
Плющ: Да, Володя, да. Ну, вроді й не був сильним головою виконкому, він не вважався таким сильним, от. А Павла тоді я отговорив очно був.
Кучма: Ну, я тоді не настояв все, я тоді вагався просто. Я ж радився з усіма, кого віце-прем’єром по селу брать.
Плющ: Да.
[Голосно говорять разом Кучма і Плющ; декілька слів нерозбірливо.]
Кучма: А є така річ, шо тоді виступав, коли його представником президента, а я пропонував тоді Пустовойтенка, чесно кажучи.
Плющ: Да, і Валерія Павловича була кандидатура, но вона зразу отпала. Його поставили тоді [слово нерозбірливо]. Валерій Павлович дуже хотів.
Кучма: Валерій Павлович дуже хотів. Богатир, абсолютно точно, він був слабий [декілька слів нерозбірливо] побув, він уже послом в Казахстан. Ну, він непогано там працював, так сказать.
Плющ: Валерій Павлович при [слово нерозбірливо] його оце, знаєте, був суд і жінка подала на розвод. І питають: «Ну чого ж, він чоловік такий собі». «Та, — каже, — він чоловік хороший, но я вже не могу, не видержую [декілька слів нерозбірливо]». Каже: «Ото стою, піч топить, він уже [декілька слів нерозбірливо], я уже не можу». Його питають: «А ти шо скажеш?» «Та я, — каже, — оце дивлюсь і слухаю вас, шо я вам скажу, я й зараз хочу». І Валерій Павлович…[всі дуже голосно сміються].
Кучма: Павло не проявлявся остаточно до тих пір, поки він не став прем’єр-міністром, він готував схеми, відпрацьовував все. А потім він пішов уже пішов в відкриту, наглу і…
Плющ: Він як прем’єром став, то він уже думав про слідуюче. Він уже думав про слідуючого [слово нерозбірливо].
Кучма: Такий шовковий на будь-якій нараді.
Марчук: А мені розказують, шо так це коли вас нема, то почули б шо. Це він коли, як не зверху, такий… А як його сам там кишки [декілька слів нерозбірливо].
Плющ: Но в нього даже елементи садізма, в нього проскальзували, вони такі…
Кучма: Вже коли я [два слова нерозбірливо] в Дніпропетровську, вони його боялись, як [слово нерозбірливо], вони й сьогодні його бояться.
Марчук: Дехто ше боїться, да.
Кучма: Боїться. Ну, їхні ж ці вбивства, то всі знають, шо це його рук справа. Не поодинокі ж, так сказать, вбивства, а… А коли він взяв «Матроса», забетонували його так могилу, шо кошмар. Нічим не зрушиш, шоб [декілька слів нерозбірливо] нічого. А коли став ще напочатку там [декілька слів нерозбірливо] вирішили подивиться на той, то внутрі вже нічого не було, все вийнято було.
Плющ: А от росказують, шо дуже батько зараз переживає, дуже плаче, бо постійно… Батько ж, кажуть, дуже порядний.
Кучма: На селі живе.
Плющ: І батько не може ж цього переносити. То це вродилося таке, вродилося таке. Но він… замашка була [декілька слів нерозбірливо] розкривається. Женя ж тоді помалкував, ну а він із замашками був великими ще при радянській системі. От Володя каже, шо він [декілька слів нерозбірливо], а Женя ж був завотдєлом. Женя звонив, значить, там шо жене все ето дєло, а він у Жені начальником управління. Він приїжджав і Жені пропонував такі взятки, вже великі.
Кучма: Вже в ті часи?
Плющ: Да, вже в ті часи, вже в нього була налажена. Допустім, от техніка, допустім, 10 комплектов техніки, допустім 10 тисяч отдаю налічнимі. Це вже була сістема, не він же брав тєхніку, а він ділив уже.
Кучма: За нього взялись органи тоді, коли кинули велику кількість машин для розрахунків по селу.
Плющ: О! О! О!
Кучма: І він там дуже [слово нерозбірливо], потім вже почали розказувать, провів велику…
Плющ: Він обкладав данью оце, ці машини данью обкладав. Я не хочу називать прізвища, мені…
Кучма: [перебиває] Послухай, ну якщо він… Чорнобай: «Ти кого мені прислав? Етот мудак пришьол ко мнє і прєдлагаєт мнє взятку!» Чорнобай. Пєрвий раз прієхал, блядь.
Плющ: Ну, в нього, в нього було.
Кучма: Говоріт: «Прішол, вот так начал схему, я вам туда. Я говорю: вон отсюда к єбаной матері».
Плющ: Мені, я не хочу прізвища, шоб не ето, но мені розказував чоловік з такою вже давно. Звонить він і каже: «Ну, був такий випадок і він із
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Третя світова: Битва за Україну», після закриття браузера.